Bolje da me ne guraju na njega,
jer ću ih udariti u zube.
Pa, mislim, ako oni...
Čovek iz interne kontrole koji napada
Bilija Grejema je Rozenberg.
Mora se skloniti.
Nije me briga o čemu se radi.
Išao je na televiziju.
Nisam. Već sam naredio Konaliju,
idemo na Čendlersa,
na svakog posebno, na sve zajedno,
njihovi porezi započinju ove nedelje.
Svaki od tih kučkinih sinova.
To je nešto s čime možemo srediti Tedija ili...
Da.
Ili Kenedijev klan.
Moraću to da stavim u Kolsonove ruke.
I ići ćemo s time.
Kontroverzni dan u politici.
FROST/NIKSON
Čovek koji je uhapšen u pokušaju da provali u kancelarije
demokratskog nacionalnog odbora u Vašingtonu je zaposlen
u kampanji predsednika Ričarda Niksona.
On je jedna od pet osoba uhapšenih u kancelarijama.
On je i savetnik za kampanju.
Suđenje je počelo danas za pet provalnika.
Džon B. bivši savetnik Bele kuće svedoči da je predsednik
Nikson znao za zataškavanje u Votergejtu.
U jednom trenutku se sećam da mi je predsednik rekao da
čuvam spisak novinara koji nam prave probleme jer ćemo im
otežati život nakon izbora.
Pročitanih 245 stranica izjave karakteriišu predsednika kao osobu
koja se lako razbesni nad ratnim protestantima i političkim zaverenicima.
Prikazao je veliku lepezu prekršaja, uključujući prisluškivanja novinara.
Plan Čarlsa Karslona da upadnu u institucije Bruklina
i špijuniranje senatora Kenedija i drugih demokrata.
Zloupotreba sile je osnova terora, ali zastrašujuće strane toga
će zamrznuti društvo.
Danas je predsednik prihvatio ostavke tri najbliža pomoćnika.
Otišli su H.R. Holdeman, šef osoblja.
Džon Erlihman, ključni politički savetnik.
Apelacioni sud je izglasao o kontroverzi. -Koja je presuda?
Naređuje se predsedniku SAD da preda trake.
Bela kuća je danas saopštila da je sada sigurna u ostavku predsednika.
Ovo su bez sumnje poslednji sati 37. predsednikovanja SAD.
Ovo je istorijski dan,
i prvi put da je jedan predsednik dao ostavku u 200-godišnjoj istoriji.
Vidite Belu kuću.
Za koji trenutak Nikson će se tamo pojaviti pred ljudima.
Možda i poslednji put kao predsednik.
15 sekundi, predsedniče.
Pet, četiri, tri...
Dobro veče, ovo je 37. put da vam se obraćam iz ovog kabineta.
Gde su donete mnoge odluke koje su oblikovale istoriju naše nacije.
Sećam se gde je tačno bilo. Moj otac je zvao i rekao da upalim TV.
Da Ričard Nikson pada.
Bio sam kod kuće sa prijatelDžima, gledali smo TV, i kao i ostali,
zalepio sam se za saslušanja odbora i iz noći u noć, i napokon
je došlo do ovoga.
Stoga, dajem ostavku kao predsednik, i to sutra u podne stupa na snagu.
Umesto zadovoljstva koje sam mislio da ću osetiti, osećao sam se sve ljuće
jer nije bilo priznanja krivice, nije bilo izvinjenja.
Znao sam da ću jednog dana biti deo tima
koji će sastaviti to izvinjenje.
Želja za napuštanjem mesta pre kraja mandata
se nalazi u svakoj pori mog tela.
Nikada nisam odustajao.
I da će taj tim voditi čovek bez ikakvih političkih uverenja,
koji nikada nije ni glasao.
Ali je imao prednost nad svima nama. Razumeo je televiziju.
I sada iz Australije, Dejvid Frost.
Hvala vam.
Dobro veče, i dok su oči sveta uprte u Belu kuću, ovde
u Australiji su provalnici provalili u industriju mesa u Briybejnu i ukrali
su tonu svinjskih kobasica.
Policija Kvinslenda traži muškarce u dugim, tankim autima za beg.
Moj prvi gost večeras...
Mi iz Niksonovog tabora nismo znali o Frostu više od toga da
je bio britanski komičar sa reputacijom plejboja,
da je imao talk show u SAD koji je dobio neke nagrade, ali nije bio
prihvaćen, pa se odustalo od njega.
Otišao je u Australiju,
gde verujem da je bio kada je predsednik dao ostavku.
Dobro veče, dođi da vidiš ovo. Nikson napušta Belu kuću.
Uživo? -Da.
Koliko je sati u Vašingtonu? -Devet ujutro.
Zašto ne pričeka, šest je ujutro na Zapadnoj obali, pola publike spava.
Njegovi poslednji trenuci kao predsednika. Trenutak kao nijedan drugi.
Ovo će se emitovati širom sveta.
Sećam se njegovog lica, kako gleda kroz prozor.
Ispod je bio narod Amerike koji je slavio, navijao.
Delikventi, hipici, lutalice, isti ljudi koji su me pljuvali kada sam se
vratio iz Vijetnama.
Rešili su se Ričarda Niksona, njihove Babe-roge.
STUDIO LONDON VIKEND TV DVE NEDELJE KASNIJE
Šta je toliko važno da nije moglo da pričeka? -Imao sam ideju.
Za razgovor. -Ribu i krompir, molim.
Sada je prekasno, pozvao sam njegove ljude. Pasulj, grašak i jagnjetinu.
Dao sam ponudu. Ako osoba pristane, krupna je zverka koja se kreće
u nepoželjnom okruženju i želim da dragi prijatelj i najbolji producent
koga poznajem, bude na mojoj strani.
Ko je to? -Ričard Nikson.
Ne gledaj me tako. -Nego kako? Juče si intervjuisao Bi Džize.
Zar nisu bili sjajni? I ranije smo radili političke intervjue.
Kakav intervju? -Potpuni pogled na njegov život.
Njegovo predsednikovanje. -I?
Jedino što bi ljude zanimalo bi bilo priznanje.
Stići ćemo dotle. Samo razmisli o brojkama.
Znaš li koliko je ljudi gledalo njegovo opraštanje od Bele kuće?
400 miliona.
Na kraju Dejvid nije imao ništa i nakon dolaska u Kaliforniju, Niksona
su odveli u bolnicu.
Tada je Ford postao novi predsednik
i želeo je da nastavi dalje od Votergejta.
Dobio je potpunu moć.
Ja, Džerald R. Ford, predsednik SAD, odobrio sam puni oproštaj
Ričardu Niksonu za sve prekršaje protiv SAD.
To je značilo da se neće suditi čoveku koji je počinio najveći zločin.
Kao da se izvukao na stražnja vrata.
Glasanje javnog mnjenja pokazuje 2:1 za neodobravanje oproštaja Niksonu.
U telegramu iz Virdžinije je pisalo da je Ruzevelt imao "Nju Dil",
Truman je imao fer dogovor, a Ford ima prevarantski dogovor.
Nije bilo dogovora i tačka. -Nikada se neće saznati istina.
Američki narod je trebao da zna, a mislim da se sada neće znati.
SAN KLEMENTE, KALIFORNIJA, TRI MESECA KASNIJE
Kako da uputimo na proteste? -Hoćemo li neke citate iz govora iz '77?
Bolje da koristimo sve.
Predsedniče, Svifti Irving Lazar. -Ostanite, čućete svašta.
Ovo je moj agent iz Holivuda, opsednut higijenom.
Drago mi je što vas vidim.
Pomažu mi oko knjige, Dajan Sojer i Frenk Genon, Irving Lazar.
Vidimo se posle ručka.
Kako se osećate? -Bolje, ali ne potpuno dobro. Kašljem.
Šest nedelja van kabineta i već sam u bolnici.
Nemojte se nikada penzionisati. Za mene su najnesrećniji ljudi penzioneri.
Cilj je ono što čini da život nešto znači. Borba.
Kada me je doktor proglasio nepodobnim za svedočenje na suđenju Votergejt,
svi su mislili da će mi biti lakše. Pogrešili su, tada je bilo najgore.
Tu ste dobili i mogli ste da uživate.
Potrošio sam 2,3 miliona na vaše memoare.
Hvala.
Manje nego šta sam ja želeo, ali je više nego što su hteli oni.
Knjiga mi je važna, to je verovatno jedina prilika kada ću moći da ispravim
podatke i podsetim ljude da Nikson nije bio tako loš.
Ako želite da ispravite podatke, bar popričajte sa njim. -S kim?
Dejvidom Frostom, engleskim komičarom. -Zašto bih to želeo?
Tražili ste intervju. Nismo ga smatrali odgovarajućim.
Mislio sam da ćemo sa CBS. -Ali bi sa njim bilo mnogo lakše
nego sa Majklom Valasom.
-Bilo bi, ali bi imalo manje kredibiliteta.
Donelo bi više novca.
Uvek imamo 350 na stolu od CBS-a. Ali ako Frost bude platio više
i osigura bolji termin, bilo bi šteta propustiti.
Vezali smo ga za šine i pobegao je, zakopali ga živog i otišao je.
Danas ubacujemo članak o begu Dereka Harisona u vodu da vidimo
da li će još jednom prevariti smrt.
Dobro veče i dobrodošli u čuvene begove, ja sam Dejvid Frost.
U svakom dogovoru morate znati tačke pucanja protivnika.
Da biste to procenili morate ga zvati noću, vikendom.
Ako se jave, znaćete da su očajni. Od tog trenutka znate da ste u prednosti.
Da? -Gospodine Frost, Irving Lazar.
Ko? -Svifti Lazar, predstavljam predsednika Niksona.
Koliko je sati? -Loše vreme? -Ni malo.
Zovem u vezi sa vašim zahtevom za intervju i da kažem da se moj klijent
ne protivi ideji. -Stvarno? To su divne vesti.
Imam 500.000 dolara. -To je dobro?
To je pola miliona za intervju. To je presedan.
U čemu je caka? -Sa njim je nema. Ovaj će biti toliko zahvalan
da će celu noć skakati od sreće.
Da li bi mogao dobiti 550. -Dobio sam 600.
Kako si mogao to? To je bogatstvo. -Ne brini za novac.
Većina Amerikanaca misli da mu je mesto u zatvoru, a ti ga činiš bogatim.
Već si napravio neprijatelje u mreži, jer si ponudio više. -Ljubomorni su.
To će uvek biti borba sa sindikatom. Šta oni znaju o prodaji, o reklamama?
Bez reklama nema prihoda i zašto to radiš? Ne treba ti.
Karijera ti ide odlično, proširio si se na tri kontinenta.
Ugrožavaš druge emisije, zar australijski kanal 9 želi da radiš
šou za novu sezonu i London? -Da, ali ovo bi bilo...
Ne bi razumeo, nisi učestvovao u Njujorku, neopisivo je.
Uspeh u Americi nije kao uspeh bilo gde drugde.
I praznina kada sve nestane.
I možda se nikada ne vrati.
Ima jedan restoran u Njujorku gde ni besmrtnici ne mogu
dobiti sto, a to mi je bila kantina.
Voleo bih da imam viziju za ovo kao ti... -Oprostite, čuo sam da
ćete biti ovde, možete li?
Vidim čoveka koji će ispuniti naslovne strane i dobiti sto i to me živcira.
I živciraš se prelepo. -Dobro veče i dobrodošli.
Zapravo i ne govorim to.
Šampanjac? -Ne, hvala.
Ne voliš šampanjac? -Ne u avionu.
Dehidrira, štos je uz to piti čašu vode. Kao što ljudi iz Beča služe kafu.
Nikada nisam bila u Beču. -Dopao bi vam se, kao Pariz je.
Ali bez Francuza.
Kako vam je ime? -Karolina.
Dejvid. -Znam, Dejvid Frost. Zdravo, dobro veče i dobrodošli.
Intervjuisala sam vas nedavno preko radija. Govorili ste iz Rols Rojsa.
Bentlija. -Preko telefona.
Rekli su da ste vi osoba koja definiše doba u kome živimo.
Rekli su da ste vi izuzetni, jer ste postigli veliku slavu bez
posedovanja bilo kakve izričite vrline.
Baš lepo. -I da puno letite. -To je istina, volim da budem zauzet.
Zašto? -Bolje je nego da sam miran.
Imate vrlo tužne oči, neko vam je to već rekao? -Nije.
Tužni ste? -Da popričamo malo o vama.
Prijatnije vam je da postavljate pitanja. -Koliko ste u pravu.
A kuda idete? –Da upoznam Ričarda Niksona.
Kažu da ima ogromnu glavu. I najseksipilniji glas.
Gde li je sada? U nekoj tamnoj pećini pod zemljom, liže rane.
U vili na plaži u Kaliforniji. -Baš zadivljujuće.
Pođite, ako želite. -Da upoznam Niksona?
Što da ne? -Sigurni ste? Volela bih.
Reći ću da vas pozovu ujutro i da pošalju auto, sa telefonom.
I da, novac, nema prigovora, sve je sijalo i bilo je pozlaćeno spolja.
Nisam znala da se u međuvremenu obratio svim velikim mrežama
da pokuša da ih zainteresuje za intervju.
Politika nam je da ne plaćamo za intervju iz vesti.
Dopada nam se vaš rad kao zabavljača. Ali ovakav razgovor...
Tražite da platimo britanskom voditelju da intervjuiše predsednika SAD
bez ikakve uredničke kontrole zauzvrat?
Ne možete reći da nema boljeg pristupa.
Neću vas zadržavati.
Javiću vam se. -Hvala na vremenu.
Nikoga nije slušao, ni mene. To bi značilo kao propast.
To se ne događa Dejvidu.
Našli ste nas? Drago mi je.
Ovo je Karolin Kušing. -Divna vam je kuća, romantična.
Moj producent Džon Birt. -Drago mi je.
Ovo je gospodin Lazar i Džek Brenan. Želite u obilazak, da protegnete noge?
Volela bih to, hvala. Idemo u moju kancelariju.
Ovde smo Brežnjev i ja imali samit.
Razgovarali smo devet sati.
Posle sastanka smo kao suvenir imali Linkoln specijalno
napravljen, tamnoplavo, trešnjino drvo, koža.
Ušli smo unutra i ostavili fotografe. Nagazio je na gas.
Prvo pravilo političkog života je nikada ne pustiti nekoga za volan.
Nismo naviknuti da bilo šta radimo sami, a kamoli da vozimo.
Poslednji put pre toga vozio je traktor na nekoj ukrajinskoj farmi krompira.
Udarao je u bankine i dva puta je prešao preko mog imanja.
Završili smo negde tamo. Stao je i govorio je dva sata
o svojoj omiljenoj temi.
Rekao je da većina političara doživi tragedije u mladosti.
Rekao sam mu da sam izgubio dva brata, a njemu je otac umro od raka.
Bio je tužan čovek.
Ne bih voleo da budem ruski vođa, ne znaju kada ih snimaju.
Do aprila, radujem se tome. -I ja.
Nikada ranije nisam bio izazvan na duel. Ovo je to.
Ne baš. -Naravno da jeste. Bez ljutnje.
Postoji i stvar... -Svakako. Oprostite.
200.000 dolara. -Nadam se da to ne ide iz vašeg džepa.
Voleo bih da su mi džepovi toliko duboki.
Na koga da imenujem? -Irvinga Lazara. -Ričarda M. Niksona.
Osmeh. -Stavite to u stan u Njujorku
i svi vaši prijatelji liberali je mogu koristiti kao pikado.
Sada živim u Monte Karlu. Do viđenja.
Oženi se tom ženom. -Divna je.
Važnije je šta je iz Monaka, tamo nema poreza. -Zbogom.
Sigurno je iz njegovog džepa. Nije mogao da me pogleda oči.
Koliko sam čuo, mreže to ne žele, tako da možda ne bude ništa.
Onda ga je ovaj sastanak možda koštao 200.000 dolara. -Tako je.
Da sam to znao, ponudio bih ga čajem.
Primetio su mu italijanske cipele bez pertli. Šta misliš?
Moji ljudi me teraju da uzmem takve. -Mislim da cipele treba da imaju pertle.
Italijanske cipele mi deluju ženskasto. -Tako je.
Žao mi je, ali odgovor je ne. Gledaj s naše tačke gledišta.
Zašto bi američka mreža unajmila autsajdera?
I nekoga čiji je šou otkazan.
Žao mi je, ali mislim da pravite veliku grešku. NBC.
To su sve mreže. -To je onda kraj svega?
Žao mi je. -Ne tako brzo. Gde ti je avanturistički duh?
Platimo program i sami se sindikalizujemo, zaobilazeći mreže.
Bili bismo svoja mreža.
Dejvid je na telefonu.
Razmislite i javite mi se.
Upoznaj Džima Restona i Boba Zelnika.
Uđite, raskomotite se.
Bob se sprema već deset godina, prešao je na NBC za Novu godinu.
Mislim da gubim svoj dobar izgled na radiju.
Džim predaje na fakultetu
i piše knjigu o korupciji kriminalne neiskrenosti,
paranoji i zloupotrebi moći Ričarda Niksona.
Drago mi je što ste sa nama.
Pre nego što se prijavim voleo bih da čujem šta želite da postignete
ovim intervjuom.
Osigurao sam 12 dana snimanja, što je blizu 30 sati
najkontroverznijeg političara našeg vremena. To nije dovoljno?
Za mene nije. Napustio bih svoju porodicu da bih radio na
nečemu što znači više od onog što misliš. I bez postizanja onoga što
želim, bilo bi mi nezamislivo. -Šta želiš da postigneš?
Pružio bih Ričardu Niksonu suđenje koje nije imao.
Postavljaćemo teška pitanja.
Čovek je izgubio 21 hiljadu Amerikanaca i milion građana Indokine tokom svog rada.
Izbegao je zatvor zahvaljujući Fordovom pomilovanju.
Recimo da je užasan čovek, zar tako ne bi zadobio još simpatija?
Priznajem da je nemoguće osetiti nešto čak i blizu simpatije prema Niksonu,
obezvredio je ime predsednika.
Ostavio je ranjenu zemlju koja ga je volela.
Američkom narodu treba osuda, jednostavno je.
Integritet demokratije potpuno zavisi od toga.
Ako se u narednim godinama ljudi osvrnu i kažu da je Ričard Nikson
sebe opravdao u ovom intervjuu, to bi bio najveći zločin.
Znaš li da Majk Valas piše o ovome i da je za barove oko Kapitol Hila
i Džordžtauna ceo projekt šala. -Hvala na tome.
Ostavi nas na nekoliko minuta.
Neverovatan si. Baš sam se isturio za tebe, mislio sam da želiš ovo.
Želim ako će ga napraviti kako treba. -Kako znaš da neće?
Hoće simpatije za Niksona, samo sere. -Kako znaš to?
Da li Majk Valas piše o ovome? -Izgleda.
Zašto mi nisi rekao? -Nije važno.
Iz kog ugla? Britanski komičar sa glumicama? -To je ideja.
Teško je ne osetiti se uvređenim. Bob je profesionalac.
Šta ćemo sa Restonom? -Idiot je, previše je emotivan, pusti ga.
Mislim da treba ostati, sviđa mi se njegova strast. -Izludeće nas.
Možda, ali nekada je dobro biti van zone prijatnog. Ostaje.
Seo sam pored gospođe Mao.
Jedan od izazova života kao predsednika je beskrajan
krug koktela i zabava. Ljudi koji me poznaju će vam reći da
mi pričanje nije jača strana.
Mi smo samo gledali jedno u drugo preko stola i gospođa Nikson i
general Mao su se gledali,
i Kisindžer i njihov ministar inostranih poslova,
sada shvatate sliku...
Ne mogu to da podnesem.
Svaljivanje predsednikovanja na hrpu banalnih anegdota.
Osećam se kao cirkuzant i mislim da sam bio jasan da ne želim
pitanja o Votergejtu.
Čim je došlo vreme ispitivanja, samo su želeli da čuju o Votergejtu.
Kao da su sva moja dostignuća prestala da postoje.
Dobićete priliku da pričate o njima pre nego što mislite.
Kako? -Frost je nabavio novac.
Njegovi prijatelji su ga izvukli. Počinjemo krajem aprila sa snimanjem.
To je divno, koliko je vremena posvećeno Votergejtu? -25%.
Samo jedna od epizoda. -O čemu su druge?
Domaće afere, spoljna politika i čovek Nikson. -Nasuprot konju Niksonu?
To je bilo nešto o biografiji.
Već vidim, otac koji me je zapostavio, brat koji je umro, poštedite me.
To je fantastično, on nije u vašoj klasi, diktiraćete termine,
izgradićete reputaciju. Ako to prođe dobro, i dovoljno ljudi to vidi,
razmotriće svoja mišljenja i možete se vratiti i ranije nego što mislite.
Misliš? -Uveren sam. -To bi bilo dobro, vratiti se.
Još imam glad u sebi.
Ako se ne zakuva oko Votergejta. -Nemate šta da brinute, neće
biti otkrivanja, to smo prešli milion puta, ništa vam nije prikačeno.
Prošlo je dosta vremena od poslednje priče, moraću to da obnovim.
Bilo bi zanimljivo saznati njegovu strategiju. Gde je odseo?
U Hiltonu. -Imam brojeve negde. Kubance iz CIA.
Isuse, to je bila šala.
Nedelju dana kasnije smo se oprostili od porodice i prešli
u Hilton. I tu smo istraživali i pripremali se za intervjue.
Ozbiljno smo shvatili pitanja.
Od prvog dana smo podatke čuvali u sefu.
Ko je onaj koga je Majk intervjuisao? Uvek pomešam Nemce.
Posao smo podelili na tri dela, Birt je uzeo Vijetnam.
Bob je uzeo spoljnu i domaću politiku, a ja Votergejt i zloupotrebu sile.
A Dejvida nismo puno viđali.
A plan iz Hjustona. -Vidiš seme trikova, to je pokušaj da ih legalizuje.
Zato to Dejvid mora da stavi u pitanje, za prisluškivanje studenata.
Otvaranje pošte. -A prisluškivanje? 17 ljudi je prisluškivao.
Uključujući svog brata, ali to ga ne možemo pitati.
Da mi je Donald Nikson brat i ja bih ga prisluškivao.
Imamo provalu, prisluškivanje, zaveru za brigu o prostituciji.
Kako da oformimo pitanje o Kambodži?
Pitaj koliko je preuzeo privilegija odgovornog pre nego što je
to postao nedemokratski događaj.
Kako se osećate kao kveker koji je ugrozio čitav narod?
UNIŠTAVANJE VLADE
Zanima ih da kupe vreme, daće nam novac, koliko su ozbiljni?
Moramo pretpostaviti da ima antidemokratsku ličnost.
S razlogom ga nazivaju prevarantom.
Budući da sam pisao i posmatrao Niksona godinama, glumio sam ga na probama.
Momci bi me pitali nešto i ja bih pokušao da dam odgovor kao on.
Prisluškivanje u Beloj kući. -Naša administracija nije to prva koristila.
Džonsonova i Kenedijeva je.
Podmetačina u Hjustonu, prisluškivanje, i zloupotreba moći.
Druge administracije su bile mnogo gore.
Tvoj blizak prijatelj Džek Kenedi?
Taj čovek je jebao sve na dve noge, lažirao izbore i poveo nas
u Vijetnam. Narod ga je voleo zbog toga. Gde sam ja koji sam
radio non-stop i mrzeli su me.
Gledajte, znojim se. Do đavola. Kenedi je bio tako zgodan.
Žene ga love, jebao je sve na dve noge.
Gospodo, napokon članak u američkoj štampi.
Kada se Ričard Nikson suoči sa kamerama po prvi put od kako
je napustio Belu kuću, biće ispitivan kao da je na suđenju.
Frost je unajmio tri slamajuća istražitelja
da mu pomognu sa istraživanjem.
Očigledno će čuveni zabavljač zadati opasne udarce.
Slamajući istražitelji? -Mogu li ja biti taj?
Dejvide, da popričamo.
Nakon poslednje knjige sam bio siguran da je Čarls Karlson
imao susret sa Niksonom pre 23. juna, ali nisam znao tačan
dnevni red, ali ako mi daš nedelju dana u biblioteci saveznog suda. -Nedelju?
Ne možemo biti toliko bez tebe. -Mislim da je to dobro.
Ako hoćemo da zakucamo Niksona, moraćemo da ga bacimo u zasedu.
Ne brini, sredićemo ga.
Dejvide, Džek Brenan, zvuči uzbuđeno. -Javiću se.
Džek? -Votergejt, advokati žele da se dogovorimo o definiciji reči.
Mislim da je to veliki hotel u Vašingtonu.
Znaš o čemu govorim, želimo da on bude zaštitni termin za sve negativno.
Pričekaj malo.
Sve druge domaće optužbe, sve spada pod Votergejt? -Tako je.
To je apsurdno i to je prekršaj našeg dogovora.
Kako bi ti to definisao? -Pokriva samo Votergejt.
Onda dogovor ne važi. -Onda očekujte tužbu
na oko 20 miliona dolara za štetu i gubitak zarade.
Uslovi ugovora jasno navode da Votergejt ne zauzima više od 25% vremena.
Tako je, ali niko ne kaže da će ostalih 75% moći da davi o sebi.
Isuse, gde ti je poštovanje? Znaš li o kome govoriš.
Znaš kao i ja da je 60% onoga što je uradio bilo ispravno.
30% je možda bilo pogrešno, ali je tada mislio da je ispravno.
Ali ostaje 10% gde je grešio, i to je znao.
Prokleti mediji, tako ste podmukli.
Ako nas zezneš za 60% upropastiću te, ako treba do kraja života.
Glupan.
Prelepa si.
Vidimo se ujutro.
Čemu to odelo? -Dejvid ide na premijeru filma.
Veče pre snimanja? Koji film? -Cipela i ruža.
Film o Pepeljugi? -Dejvid je producent.
Možda bi bilo bolje da je odmoran i koncentrisan za intervju?
Dejvid je izvođač najvišeg kvaliteta, već je bio u ovakvim situacijama.
Da li je rekao izvođač? -Da.
Ne novinar? -Rekao je izvođač.
Psihički, gde si sada? -Zamišljam tamu, agoniju,
nezamislivu usamljenost volje s kojom ću biti povezan
od strane svojih kolega iz Vašingtona.
U svakoj prilici idi pravo na spoljnu politiku. Na Hrušćova. -Samo pravo.
Treba nešto da viditi.
Dejvide, neki iz medija su rekli da vi niste pravi čovek za posao, da
ćete biti premekani? -Ne očekujem da pristup bude kamen.
Očekujem da to bude napad. -Od Niksona, mislite da ćete to dobiti?
Ne, mislio sam da će to biti fraza koja će vam se dopasti.
To je čudno. -Počeo je kao komičar.
Zamalo da se oženi Dajanom Kerol. -Pevačicom.
Zar ona nije crnkinja? -Jeste.
I to je u dokumentu u vezi sa našim pripremama.
Vratimo se na posao.
PRVI DAN INTERVJUA 23. MART 1977.
Srećno.
Čekaj, Dik.
Da se zna, počinjem Džonovom idejom zašto nije spalio trake.
Nemoj, ne možeš to, biće katastrofa, to će nas uvući u Votergejt
pre dogovorenog vremena. Čemu određivanje vremena,
ako ćeš to odmah ignorisati? -To je rat, rukavice su pale.
Sviđa mi se. -Daće nam stratešku prednost.
Riskantno je, može da ode, a ti ništa ne možeš oko toga.
Može I da te tuži.
Nismo mogli da snimamo zbog ometanja, pa smo snimali u skromnoj kući.
Pripadala je lokalnom republikanskom biznismenu.
Počinjemo.
Zdravo.
Oprostite.
Porodica Smit je zahtevala da se nameštaj vrati u kuću.
Napisao sam četiri knjige o njemu, ali ga prvi put vidim uživo.
Viši je nego što sam mislio.
Rukovaćeš se s njim? -Posle svega što je učinio zemlji?
Predstavljam Boba Zelnika, svog urednika. -Drago mi je.
Džima Restona, mog istražitelja. -Drago mi je.
Predsedniče? -Soba je ovde.
To je bilo užasavajuće, ne znam kako ćeš to prevazići. -Odjebi.
Smestio sam vas ovde.
Zelena soba je ovde i predsednik će biti na velikom monitoru...
Držite ga ugrejanim.
Pre početka želim da iskažem oduševljenje oporavkom gospođe Nikson.
Sada je mnogo bolje.
Zadovoljni smo što ste uspeli. Bila je to borba.
Koliko košta, ako mogu da pitam? To je među nama.
Dva miliona.
Sve ste skupili? -Ne, ali smo tu.
Svi su ljubazni u trećoj fazi.
Želim da ovde stavim maramicu. -U redu je.
Dogovorili smo se da posle svakog pitanja obrišem gornju usnu
pre odgovora, što nećete prikazati.
Znate za moju istoriju znojenja.
Ako mislite na TV debatu sa Kenedijem 1960.?
Vlaženje usni me je koštalo mandata.
Ljudi koji su slušali preko radija su mislili da sam dobio.
Televizija i krupan plan, stvaraju svoje slike, sada insistiraju
da nosim maramicu i da sredim obrve.
Šezdeset sekundi za sve.
Vi sređujete svoje? -Ne.
Izgledate dobro i imate plave oči. -Svestan sam.
Cipele su italijanske? -Mislim da jesu.
Nisu previše ženskaste? -Ne.
Dejvide počinjemo sa kamerom broj dva. 4, 3, 2...
Predsedniče, pokrićemo mnoge teme, ali želim da počnem
van konteksta postavljajući vam pitanje koje narodi širom sveta
žele da vam postavim. Zašto niste spalili trake?
Kučkin sin.
Iznenađen sam pitanjem, jer smo imali dogovor da ćemo
Votergejt pokriti u poslednjem segmentu.
Ako se vaši gledaoci toliko brinu, mogao bih odgovoriti kratko.
Ono što malo njih shvata je da je snimanje počelo pre mene,
od predsednika Džonsona, da bi se izbegla potreba za sekretarom
i da se osigura beleženje svakog verbalnog dogovora.
Prilikom mog dolaska, insistirao sam na demontiranju sistema.